Sziasztok! :)
Ma is egy általam írt novellát tárok elétek, ez lesz az eddigi leghosszabb bejegyzés, remélem elnyeri a tetszéseteket! Köszönöm Fruzsii a megjegyzéseidet, el vagyok ragadtatva!♥
EZ IS EGY
OLYAN NAP
Ssss…csak csendesen. Húzd össze
magad, így talán nem lát meg.
Becsapódik egy ajtó. A vér
megfagy az ereidben.
Téged keres ez biztos. Remegnek a
porcikáid, de próbálsz néma maradni. Gerinced vonala minden egyes
lélegzetvételnél hozzásimul az ágy vaskos léceihez. A rugók karcolják a hátad,
de nem mersz felnyögni.
A hangok kitisztulnak a füledben,
már nem csak elmosódott kiabálást hallasz. Súlyos léptek közelednek felfelé a
lépcsőn. Az ajtód csukva van, megfeszül a tested, összeszorított fogakkal
várod, hogy kicsapódjon. Gombóc nő a torkodban, alig tudod visszatartani a
sikítást.
Ráharapsz az alsó ajkadra, saját véred ízét érzed a szádban. Hallod a padló régi falapjainak nyikorgását, ahogy közelít. Remegnek a porcikáid, apró könnycseppek gördülnek végig forró orcádon. Próbálod magadba fojtani a sírást.
Ráharapsz az alsó ajkadra, saját véred ízét érzed a szádban. Hallod a padló régi falapjainak nyikorgását, ahogy közelít. Remegnek a porcikáid, apró könnycseppek gördülnek végig forró orcádon. Próbálod magadba fojtani a sírást.
Az ajtó hangos csattanással
csapódik a földre. Pontosan előtted esik le, felröppenti maga körül a port. A
porszemek körüllengenek. Magadba fojtod a köhögést. Félsz, nagyon félsz, de nem
mozdulsz.
Lélegzetvisszafojtva figyeled,
ahogy belép a szobába. Fekete cipőjének a talpa csupa sár.
Körbesétál az apró szobában. Kinyitja
az öreg szekrényt, kidobálja belőle a ruhákat.
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgfYGaaX5IE3k7bHAW5bKILtu15ijISw4YDduhndcmsfgpjx3rwCaF3SQ-TINEE4bdxH4QyW7F8prylUGlE9qmeTnJa0hB09fbKVvXuP6cBiyEgI92Y0VTZhy26ZCAhenHL09DY6GWmCiJI/s200/edit_by_manuelestheim-d6e1b45.jpg)
Hunyorogva figyeled, ahogy az
ágyhoz lép. Vércseppek pottyannak eléd a földre. Gyorsul a légzésed, görcsösen próbálod
magadba fojtani a sikolyodat. Könnyeid patakokban folynak. A arcod a a
szőnyegbe fúrod, nem akarod látni mi történik.
Az alsó szintről üvegcsörömpölés
hallatszik, lábdobogás, nyögések.
A férfi halkan szuszog. Nem
akarod tudni, de még is tudod, hogy ő az. Ő az, aki bántotta anyut. A szíved
eszeveszettül dübörög a mellkasodban, imádkozol. Bárcsak máshol lennél. Bárhol.
A suliban, edzésen, a nyaralónál. Bárhol, csak ne itt.
Az ágy besüpped feletted. Valamit
rádobott. Valami nagyot, és nehezet. Felismerhetetlen neszeket hallasz. Még
mindig nem mozdulsz. A gombóc egyre csak nő-és nő a torkodban, úgy érzed már
nem bíród visszatartani a sikolyt.
A férfi mélyen sóhajt. Durva
hangjából árad a düh, szinte felsérti a füled.
- Ez is egy
olyan nap…
Hirtelen megragad és kiránt az
ágy alól. Sikítasz, fülsiketítőn, segítségért kiáltasz, könyörögsz. A tested
rángatózik a zokogástól, próbálsz kiszabadulni a szorításból. De minden hiába
már elkapott, a szádra tapasztja a kezét. A lábára fektet, magának háttal,
alattad a szőnyeg már tocsog a vértől. Nem látod az arcát, de érzed amint
valamit körbeteker a kezeid között, valami érdeset, szúrja a csuklód. Kérleled,
rimánkodsz. Képtelen vagy mozdulni, a könnycseppek rácsepegnek a férfi lábára,
úgy záporoznak, mint a nyár végi eső.
Drága Elisabeth!
VálaszTörlésNagyon érdekes novellát írtál, engem nagyon érdekel, hogy ki lehet a gyilkos és, hogy milyen megfontolásból ölt, szóval én még szívesen olvastam volna tovább. Nagyon ügyesen érzékeltetted a feszültséget, teljesen átéreztem a helyzetet!
Gratulálok a novellához! :)
Ölel,
Dorothy L.
Köszönöm, nagyon örülök,hogy elnyerte a tetszésed!😌❤
VálaszTörlés